I tidigare avsnitt...
Det verkar som om han under sina tre senaste resor-
-löst in sin förstaklass biljett och tagit en omväg till Atlantic City.
Lynette fick upprörande nyheter...
- Han sa att det var okej att jag kysste henne. - Vad sa han mer?
Caleb avslöjade en hemlighet...
Susan gjorde en stor bekännelse...
Tänker du lämna mig mitt ute i ingenstans?
Jag kan inte vara nära dig längre. Jag är inte stark nog.
Och Bree gjorde det svåraste valet i sitt liv.
Susan Mayer hade alltid trott att det som är bra med svåra tider-
-är att du får veta vilka dina riktiga vänner är.
När hennes mormor dog var det Bree som kom över med hemmagjorda kakor.
När kritikerna sågade hennes tredje bok-
var det Gabrielle som hyrde in en stilig massör.
När hennes skilsmässa blev klar var det Lynette som öppnade flaskan.
Sorgligt nog hade Susan liv blivit ödelagt ännu en gång
Men som alltid hade hennes vänner kommit för att hjälpa henne.
Susan? Vi har pratat litegrann.
Vi har beslutat att du och Julie bor hos Bree.
- Tack. Men vi tar in på hotell. - Kommer inte på fråga.
Ge mig en timme eller två så jag hinner göra i ordning Andrews rum-
-och sedan kan ni komma över.
- Jag förtjänar inte vänner som ni. - Det är vi medvetna om.
Soppåsarna börjar ta slut, Susan. Jag åker till affären.
Tack, Orson. Tack för att du kom. Du hade inte behövt göra det här.
För all del.
Mrs. Mayer!
Hejsan. Bud Penrod. Från försäkringsbolaget - som kan.
Trevligt att råkas.
Ser man på. Det är inget kul, va?
Nej, det är det inte.
När får jag pengarna? Jag har mycket att återuppbygga. Jag måste börja.
Jag är rädd att det kan ta ett tag. Brandkåren ser det här som en mordbrand.
Mordbrand?
Ja. Vi kan inte ge dig några pengar förrän vi är klara med vår undersökning.
- Vem skulle vilja bränna ner mitt hus? - Jag vet inte. Har du några fiender?
Nej, nej. Se! Hela grannskapet hjälper till.
Jag är populär.
Och det finns ingen bland dem som vill dig illa?
Nej, nej. Alla har varit hjälpsamma.
Alla gillar mig. Varenda...
...en.
Ja, under svåra tider kunde Susan särskilja på vem som var en vän-
-och vem som inte var det.
Desperate Housewives Säsong 2 Episod 22 "No One Is Alone"
Översättning: Swedishspike, carllow & zozlow www.UnderteXter.se
Alla gillar inte att vara en liten del av ett stort samhälle.
Somliga trånar efter att få lämna stressen och allt oväsen-
-av konstant kamratskap bakom sig så de lämnar allt på egen hand-
-i hopp om att deras ensamhet medför lite lugn och ro.
Det är då de upptäcker hur farligt det är...
...att vara ensam i världen.
Tog du ut soporna, Zach?
- Hur kom du in här? - Hejsan, Paul.
Jag stod vid bakdörren och ropade och ropade.
- Var du på toa? - Jag ringer polisen.
Det behövs inte. Jag behövde bara låna lite mjöl.
Jag är lite synsk och jag förutspår nybakade kakor i din framtid.
Zachary.
- Vad ville hon? - Hon var inne i skåpet.
- Hämta en soppåse. Vi kastar allt. - Tror du hon försöker förgifta oss?
Allt jag vet är att vi äter ute i kväll.
Vad vill du?
Det här känns lite besvärligt, så jag ber om ursäkt i förväg-
-för hur det här kommer att låta, men...
-brände du ner mitt hus?
Ja.
- Vad? - Jag brände ner ditt hus, din hora.
Edie! Varför gjorde du det?
Kan du klandra mig efter att ha skickat mig det där sarkastiska brevet?
Brev? Vilket brev?
Brevet där du erkände att du huggit mig i ryggen genom att ligga med Karl.
Det skulle du inte ha fått. Jag stal det från brevbäraren.
Så du försökte dölja sanningen för mig?
Det här är inte vad vi borde fokusera på nu.
Poängen är att du illvilligt tände eld på mitt hus!
Jag erkänner att jag har överreagerat en aning.
En aning? Edie, jag har inte tak!
Du kan inte gå omkring och tända eld på folks hem.
Varför inte? Du brände ner mitt.
Du stal Mike från mig. Du låg med min fästman. Det var tre i rad.
Du hade tur att jag inte förstörde din bil.
Det räcker. Jag går till polisen och berättar vad du har gjort.
Gjorde vad då? Jag har inte gjort någonting.
- Vad? Du erkände ju just. - Nej, det gjorde jag inte.
Hörde någon annan mig bekänna?
Hallå?
Inga vittnen.
Inga bevis, ingen bekännelse.
Jag antar att vi är klara här. Du kan gå hem nu.
Just det ja, det stämmer. Du har inget!
Nej, nej, Xiao-Mei, jag har sagt det flera gånger förut.
- Inget rött kött till Mr. Solís. - Mina triglycerider är skyhöga.
Jag behöver mer grädde, raring.
Vad är det, Xiao-Mei?
- Hon luktar. - Vem luktar? Gaby?
Ursäkta mig. Vad?
Hennes parfym gör mig illamående.
Raring, den kostar 100 dollar flaskan. Det gör de flesta lite illamående.
Xiao-Mei, dina bröst... Är de ömma?
Carlos. Hennes bröst har du inget med göra.
Gaby, tänk efter. Hon är känslig mot lukter. Har kväljningar och svullna bröst.
Jag tog lite blodvärden på henne. Det verkar som om inseminationen lyckades.
Herregud! Vi ska få barn!
Ni borde vara medvetna om att eftersom hon upplever tidiga symtom-
-så kan den här graviditeten bli tuff för henne.
Inga problem. Vi ska behandla henne som en drottning.
Absolut. Du har ingenting att oroa dig för här.
- Mrs Solís, du luktar. - Just det. Okej, förlåt.
Jag tycker att det ska bli kul att ha Susan och Julie här hos oss.
Det blir som att bo i en kvinnoförening. Vi sitter uppe sent, skvallrar och gör kex.
Låter det inte kul?
Varför låtsas du vara lycklig?
Jag hörde att du gick omkring i ditt rum i hela natten... och grät.
Jag vill inte prata om det.
Jag vet att du är orolig-
-men Andrew kan ta hand om sig själv, och om han inte kan det-
-så borde han inte ha rymt alls.
Vet du vad? Det kanske är bra för oss att Andrew inte är här.
Du är allt jag har kvar, och jag ska vara den bästa mamman jag kan vara.
Det finns helt klart plats för förbättring.
Det är det att...
Du glömde min födelsedag.
Vad?
Ja. För sex veckor sen.
Herregud, Danielle. Förlåt mig.
Det är okej. Du hade mycket att stå i.
Andrew stämde dig, och du var rätt dragen den månaden.
Jag måste få gottgöra dig.
Jag ska fixa en födelsedagsfest, med alla dina vänner, okej?
Det skulle vara häftigt.
- Vet du vad jag mer skulle vilja ha. - Spotta ut det. Vad som helst.
Jag vill ha Andrews rum.
Du sa att han förmodligen inte kommer tillbaka-
-och jag behöver lite extra garderobutrymme.
Men, älskling, det här är... Det här är hans rum.
Mamma, du glömde bort min födelsedag.
Du är inte direkt i någon förhandlingsposition.
Var ska jag ställa alla hans saker?
Och vet du vad? Han kanske kommer tillbaka någon gång.
Det gör han inte. Som du sa. Jag är allt du har kvar.
- Atlantic City? - Ja, sista minuten-
-men Jerry fick ett bra pris på en svit vid ett casino-
-och några forna arbetskamrater kommer från New York-
-och det var så länge sen jag...
- Hur kan jag säga nej till det? - Ja, hur? Minsann...
- Vad? - Jag sa inte något.
Nej, men du har den där blicken.
- Är något på tok? - Nej!
Förutom att jag vet att du har varit i Atlantic City-
-tre gånger den senaste månaden utan att ha sagt något till mig.
Ed hittade kvittona när han höll på med revisionen.
Förutom det, så allt är lugnt.
Tom, det hade varit bättre för ditt välbefinnande-
-om du inte skrattade i en stund som denna.
Måste jag förstöra överraskningen? För det är en riktigt bra sådan.
Jag tycker det, ja. Förstör den.
Jag har åkt till Atlantic City i jobbet.
Jag ligger bra till för ett toppjobb hos Jerrys firma, Huffington Promotions.
Och om du inte tror mig...
...kan du ringa verkställande direktören själv.
Jag är glad och lättad.
- Trodde du att jag bedrog dig? - Nej! Absolut inte.
Nej! Okej, en aning. Förlåt. Förlåt.
Ed hittade kvitton på blommor och teaterbiljetter.
- Och förresten, gjorde du... - Jerry och jag gick på en föreställning-
-och blommorna var till Milts fru.
Jag visste det. Det behövde du inte berätta. Varför köpte du blommor till Milts fru?
Förlåt. Jag har pratat klart. Toppen.
- Jag älskar dig! - Jag älskar dig.
Carlos...
Vad står på?
Xiao-Mei mår inte så bra så jag fortsatte med dammsugandet.
Det var tråkigt att höra.
Har du flyttat på mina skönhetsprodukter? De finns inte i badrummet.
Vad fan?
Jag glömde att säga till. Du kan inte använda sånt längre.
- Det utlöser Xiao-Meis morgonillamående. - Allting? Även min hårpomada?
- Det ger mig magont. - Det ger mig volym-
-så jag antar att vi båda kommer få problem.
- Måste du vara så hävdande? - Du är inte modell, Carlos.
- Hävdande är min skicklighet. - Bråka inte, snälla.
Om Mrs. Solís luktar illa, så är det lugnt för mig.
Visst. Jag får lära mig leva utan produkter.
Men när mitt hår börjar lukta hår vill jag inte höra ett ord!
Surprise!
Vad tusan är det här?
Är det inte förtjusande? Jag har gjort det till din fest.
Det är en stor "1":a och en stor "7":a. 17 år.
Var du uppe hela natten och gjorde det här?
Ja, jag var inte trött. Jag vill visa dig vad jag har planerat mer.
Jag tror du kommer älska det.
Har du fixat mat och jonglör?
Nej, lugna ner dig. Han är en väldigt häftig jonglör.
Han uppträder bara till Beatles låtar och jag såg videon, som var helt spännande.
Mamma, jag vill inte ha något av det här.
- Jag fyller inte ens år. - Danille, jag vill bara fixa en toppenfest-
-som blir den bästa i hela ditt liv.
Jag vill bara att några kompisar kommer över och umgås.
Du kan göra en tårta, men stora ballongsiffror?
Kom igen. De skulle göra narr av mig hela bunten.
Okej.
Är det verkligen nödvändigt?
Jag kan inte slänga dem i soptunnan uppblåsta.
Det är bara en morgon hos familjen Van De Kamp.
Susan, väckte jag dig?
Nej, jag var vaken.
Beklagar oväsendet. Danielle vill inte ha ballonger och jag har lite ont om tid.
Bree... är allt bra?
Hon sa att hon inte ville ha ballonger.
Det är bra.
Mamma?
Jag vet att du är där. Snälla, prata med mig.
Mamma, jag är törstig. Bara lite vatten eller juice. Vad som helst, snälla.
Mamma!
Vill du jag ska säga att jag satte dit Caleb?
Ja, jag gjorde det.
Jag började tänka på alla dessa år...
Alla år vi varit tvungna att ta hand om honom, och...
Jag tänkte att om han försvann, så kunde vi leva ett normalt liv.
Förlåt mig.
Men du måste släppa ut mig härifrån nu.
Fan ta dig!
Du tänkte stå och se på när jag mördade din bror utan orsak.
Det är ett oförlåtligt svek.
Jag är så full av ilska-
-att det är bästa att du stannar där, för om jag släppte ut dig-
-vet jag inte vad jag gör med dig.
- Hallå? - Edie måste avslöja sig.
Vad vet du om dolda mikrofoner?
Ser du den lilla röda lampan? Den är röstaktiverad-
-så om lampan lyser, så spelar du in. Jag ska visa hur du tejpar fast den.
Oh, okay.
- Ursäkta mina kalla händer. - Ingen fara, de känns bra.
Är du säker på att du vill göra det här?
Ja, jag har liksom inget val. Försäkringsbolaget behöver bevis snabbt.
Hos Bree är saker och ting lite konstiga. Jag vill inte bo där för länge.
Om det är jobbigt, kan du alltid flytta in hos mig.
Testar, testar.
Ursäkta, men erbjöd du mig att flytta in hos dig?
Du och Julie kan sova i extrasovrummet.
Du har...
...sagt att du vill vi ska vara vänner, och du har rätt.
Det finns inga skäl till att vi inte kan vara vänner.
Tror du inte det sätter käppar i hjulet för dina träffar?
- Som den där tjejen du var på bio med? - Nej, det var en engångsgrej.
Men den där killen Orson då?
Ja, han hörde om branden och kom hit för att hjälpa till. Vi är vänner.
Så... ingen av oss träffar någon.
Antar att vi inte gör det.
Jag har fått mitt boardingkort. Gör vad du måste och oroa dig inte för barnen.
- Jag ser till dem. - Är det här tokigt?
Förfölja Tom tvärs genom landet för att spionera på honom?
Om han visste att jag gjorde det...
Gud, jag tror inte jag kan genomföra det här.
Troligtvis pågår det ingenting, men du måste få veta sanningen.
Måste jag? Jag är lycklig.
Jag var i alla fall. Kan jag inte bara se genom fingrarna-
-och låtsas att allt är bra? Många kvinnor kan det.
Men vi vet båda två att du inte är en av dem.
Men vad gör jag om jag ser honom med en annan kvinna?
Jag har en pistol.
- Går det bra här? - Bara bra.
Det är bara det att folk har frågat om tårtan-
-och du har glacerat den över en timma nu.
Jag kladdar till det hela tiden. Jag vet inte vad det är med mig.
Du är nog bara trött. Mamma och jag höll dig vaken hela natten.
Det blir för tjockt hela tiden.
Folk kommer inte att bry sig om glasyren inte är perfekt.
Folk bryr sig om detaljer. En dag när Danielle ser tillbaka-
-vill jag att hon ska minnas hur perfekt hennes tårta såg ut-
-och hur mycket jobb hennes mamma la ner för att göra henne lycklig.
Den här tårtan symboliserar min kärlek.
Den ser jättegod ut.
Sluta! Ett ljus slockande.
Vi får göra om alltihop. Ursäkta mig, jag är strax tillbaka.
- Mamma, det är ingen fara. - Raring, detta är din stora dag.
Alla dina ljus borde vara tända. Det tar bara ett ögonblick.
- Menar hon allvar? - Välkommen till mitt privata helvete.
Det är vad jag kallar glasyr.
Okej då.
Vem har rört den?
Mamma, vad är det? Det är ju bara lite glasyr.
Någon förstörde din tårta, och jag vill veta vem som är så tanklös.
Var det du? Eller du? Vem var det?
Snälla mamma, du skämmer ut mig.
Du, du ser ut som en tjej som gillar glasyr.
Nej, jag rörde den inte!
Det är bara en tårta. Kan du inte bara skära upp den?
Mrs Van de Kamp...
Öppna munnen. Jag vill lukta på din andedräkt.
Det var inte jag! Det var Barbie.
Barbie!
Vad fan är det med dig?! Nu är allting förstört!
Ni kan bara... lämna allt som det är-
-så... städar jag upp senare.
Xiao-Mei, vad gör du i vår säng?
Jag sa till henne att hon får sova där från och med nu.
Toaletten är nära, ifall hon mår illa mitt i natten.
- Vad är det för fel på gästtoaletten? - Den är för långt bort.
- Den ligger väl nära. - Hon behöver sin vila, Gaby-
-och förresten är den här sängen mycket bekvämare än gästsängen.
Ja, jag vet det. Det var därför jag bad flyttkarlarna att ställa den där vi sover.
- Jag kanske ska gå till min säng. - Ja, Xiao-Mei, det vore bra.
Okej, du får använda vår toalett.
- Aj! Sluta sparkas. - Jag försöker bara få det bekvämt.
I en enkelsäng? Lycka till.
- Jag vill ha min säng tillbaka. - Vi åker och köper en stor fin i morgon-
-och ställer in här, okej? - Det är inte det, vi är i första veckan-
-av graviditeten och du sätter redan Xiao-Meis behov före mina.
Hon är viktigast nu. Hon är mor till mitt barn.
I helvete heller. Det är mitt ägg.
Du fattar vad jag menar. Hon är...
Ugnen, Carlos. Ugnen. En väl omhändertagen, välbetald ugn.
Förlåt, det lät inte bra. Kan vi bara sova nu?
Älskling, förlåt. Det var inte meningen. Jag fick kramp i benet.
Vart ska du gå! Det är min kudde!
God natt.
Matthew!
- Mamma, kom igen nu. - Herregud, vad gör du där inne?
Är det du, Danielle? Mamma fick reda på vad vi gjorde mot Caleb.
- Hon flippade ur och låste in mig här. - Oroa dig inte. Jag ska få ut dig.
Var riktigt försiktig, okej? Jag har aldrig sett henne sån här förut.
Det har slagit över fullständigt den här gången.
Jag är van vid psykotiska mammor. Lita på mig, jag klarar mig.
Hej.
Städar du efter den stora festen?
Ja.
Det är sent, ska du inte gå och lägga dig-
-så hjälper Julie och jag dig med det här i morgon?
Ingen fara, jag kan ändå inte sova.
Är allt... bra?
- Jag antar att du hört vad som hände. - Ja, du flippade ur inför hejarklacken.
Ryktet sprids snabbt.
Det var en märklig upplevelse. Jag mådde bra, allt var bra-
-så plötsligt var jag utanför min kropp och såg en kvinna som liknade mig-
-som blev en rasande galning.
Bree, jag är orolig för dig. Tror...
- ...du att du bör träffa någon? - Nej, jag mår bra.
Jag är bara lite trött. Jag behöver bara en lång vila-
-och sedan är jag som ny igen.
Men ska du inte sluta nu och gå och lägga dig?
Nej, jag kan inte sova riktigt än.
- Varför inte? - För att när jag sover, så drömmer jag-
-och i drömmen ser jag Andrew i backspegeln.
Vad pratar du om?
Andrew...
...rymde inte.
Jag släppte av honom mitt i ingenstans-
-och sa till honom att jag inte kunde vara med honom mer-
-och sedan...
...körde jag iväg.
Så jag behöver tid att glömma vad jag gjort-
-och sedan kan jag sova igen.
Jag är inte ens trött.
Så... jag stannar uppe och hjälper dig.
Det vore snällt.
- Hallå? - Hallå där. Hur är det?
Hej! Toppen.
Bra. Hur är det i Atlantic City? Vinner du några pengar?
Det har gått jämnt upp.
Jag är faktiskt på väg tillbaka till kasinot nu-
-för att prova lyckan igen. - Jaså?
Du är en riktig spelare.
Var är Jerry?
Jerry? Han är här. Raring, hur mår ungarna?
Bara bra. De är på dagis nu. Jag tittar på dem just nu.
Kan du inte gå in dit med telefonen så att jag kan säga hej till dem?
Jo, visst.
Men kan jag få prata med Jerry först?
Varför vill du prata med Jerry?
Bara säga hej. Det var längesen.
Det var underligt.
Hör du... hör du billarmet?
Nej...
Konstigt, för jag kan höra det här och genom telefonen.
Vilken märklig rundgång.
Fysiken kan spela en spratt ibland. Du, jag måste sluta.
Ed pratar med mig och...
- Jag ringer dig senare, okej? - Okej.
- Okej, hejdå. - Hejdå, älskling.
112. Är detta en nödsituation?
Jag tror det. Min granne, Paul Young, har hotat mig.
- Är han där nu? - Nej.
Frun, innan han verkligen gör något, finns det inget vi kan göra.
Jag vill inte leva i skräck längre. Om inte ni vill konfrontera honom-
-antar jag att jag får göra det själv.
Vänta, Edie. Jag vill inte bråka.
Jag vet vi har haft våra meningskiljaktigheter-
-men vi hade också en fin vänskap, och jag tror vi är skyldiga oss själva-
-att prata om vad som hänt.
Vad finns det att prata om? Det hände.
Jag gick till ditt hus-
-med en vattenkanna... - Vadå?
...fylld med bensin och...
Boom! Skrattade häcken av mig.
Vänta lite nu. Kan du bara svälja? För jag hörde inte riktigt vad du sa...
Och det var det.
En av mitt livs bästa dagar.
Du tuggade, så jag hörde inte riktigt vad du sa. Kan du ta det igen?
Jag brände ned ditt hus. Det var toppen. Vad vill du?
Så du erkänner-
-att du brände ned mitt hus med avsikt?
Du har en mikrofon på dig, inte sant?
- Knäpp upp blusen. - Vadå?
Knäpp upp blusen!
Du kan inte springa ifrån mig, Mayer! Jag har aldrig varit i bättre form!
Bra, då blir du förstahandsvalet-
-när du hamnar i fängelse! - Passa dig!
Dra åt helvete!
Nej, nej!
Men vad fan.
Nio månader av långa nätter på soffan framträdde för Gabrielle...
Och hon hade bestämt sig för att inte ge sig utan kamp.
Så hon dök djupt i sitt förråd av förbjudna parfymer...
Fast besluten att i den här kampen...
...skulle hon vara den som kom ut doftande som en ros.
- Jag tar en liten tupplur nu. - Visst, absolut.
Älskling?
Pojkar?
Är någon hemma?
Mrs. Mccluskey, ursäkta mig. Har du sett till Lynette?
Hon är inte hemma och hon svarar inte på mobilen.
- Hon tog ungarna och valpen och stack. - Stack? Varför det?
Hon följde efter dig till Atlantic city. Hon känner till den andra kvinnan.
Var du glad att du inte är min man.
Hej.
Låt mig först säga, jag beklagar verkligen det där med getingarna.
Och... oavsett hur arg jag än är på dig, så vill jag inte att du hamnar i fängelse.
Jag har en lösning.
Kan du inte bara kontakta polisen och säga-
-att du såg någon lösdrivare vid mitt garage-
-med en dunk bensin?
Och gör du det, så förstör jag bandet.
Och då kommer försäkringsbolaget betala min fordran. Ingen far illa.
Låter det bra?
Kom närmare.
Ta din uppgörelse och kör upp den.
Varje gång något dåligt händer mig, finns du alltid i närheten.
Jag har fått nog. Nu slutar vi låtsas vara vänner.
När jag kommer härifrån, ska jag förgöra dig.
Nu hör jag bara dina mediciner prata, och jag kommer tillbaks imorgon.
Bry dig inte.
Edie, jag har bekymmer.
Jag är övertygad att om du börjar lipa, så kommer alla grannar till undsättning.
Så är det alltid.
- Det är inte sant. - Jo, det är det visst.
Du missar aldrig en chans att spela offer-
-och du tror att bara därför alla jämt kommer till din räddning-
-betyder det att du är älskad.
Det gör det inte alls.
Det betyder att du är hjälplös.
Stick nu.
Bara dra.
- Hejsan. - Hej.
Har du tänkt över om du vill bo hos mig?
Ja, just det...
Du, jag uppskattar verkligen erbjudandet men jag tror jag får tacka nej.
- Verkligen? - Ja.
Jag tror det är bäst. Jag vill inte få något dåligt rykte här-
-för att vara ett välgörenhetsfall. - Så menade jag det inte-
-bara en vän som hjälper en annan.
Jag vet, men jag löser det här själv. Jag ska i alla fall försöka.
Jag är faktiskt starkare än vad folk vill tro. Det är jag.
Är det något jag kan göra...
Vet du vad som vore trevligt?
Varför stannar du inte till för lite kaffe nån gång?
Jag menar, efter det att jag, fått rinnande vatten och elektricitet igen...
...och en kaffebryggare.
Jag hoppas du är nöjd nu. Den stackars flickan kan knappt-
-komma hit upp på grund av dig.
Carlos, sluta vifta. Det sitter redan i tapeterna.
Jag lovar, händer något barnet på grund av dig...
Det är parfym, inte giftgas.
Varför håller du på så här?
Jag ser vad som är på väg att hända, och det skrämmer skiten ur mig.
Du menar vadå?
Från det ögonblick Xiao-Mei blev med barn, har du funnit en miljon-
-olika sätt att berätta, att babyn är mer viktig för dig än vad jag är.
Kom igen, Gaby.
Män kan inte hjälpa det, när de ska bli pappor, blir de usla makar-
-och en del fruar bryr sig inte, men du gifte dig inte med en sådan kvinna.
Jag tror inte jag kan sova här i natt. Luften är lite för giftig.
Sparkade hon ut dig också?
Äktenskap är komplicerade, Xiao-Mei. En vacker dag upptäcker du också det.
Känner du för att se lite amerikansk skräp-TV?
Jag fixade en macka. Rostbiff.
Gaby har satt mig på den här hälsodieten. Hon mördar mig om jag käkar rött kött.
Jag ska inte skvallra.
Smakar det bra?
Jättegott.
Matthew, vakna. Här är din frukost.
Jag må vara rasande på dig, men för den skull är jag inte grym.
Jag råder dig att inte anfalla dörren-
-för jag är inte på humör för några otrevligheter.
Matthew?
Jesus, Danielle! Jag trodde att vi bara skulle stjäla nyckeln.
Vi sticker härifrån.
Mamma, Matthew och jag rymmer tillsammans och vi kommer aldrig tillbaka.
Vill du jag ska vara lycklig, försök då inte att hitta oss.
Att bo med dig var som att sitta i fängelse.
Du drev mig till detta, så jag hoppas du tar på dig skulden.
Ha ett underbart liv. Danielle.
Hejsan. Jag heter Bree van de Kamp,
Jag vill bli intagen här för en psykisk undersökning.
Okej, vad är det som är problemet?
Jag tror jag är på väg att få ett nervöst sammanbrott.
Fan också!
Men vad fan?
Den jävla psykopaten.
Det var inget bråk. Det var Felicia Tillman som ringde.
Hon är den anonyma tipsaren. Vi kan gå dit direkt.
Jag garanterar er, hon dricker förmodligen en cocktail, och skrattar rejält.
Vi ska ingenstans.
Ja, jag vet att det är blod överallt. Det är förmodligen grisblod-
-så hon kan förstöra allt jag äger.
- Konstapeln... - Vad är det?
Håll händerna så jag kan se dem.
Hon är verkligen bra.
Det är ett chockerande ögonblick för oss alla-
-det ögonblicket då vi inser att vi är alldeles ensamma.
Familjen vi har tagit för given kan en dag bara överge oss.
Den make vi blint litat på kan bedra oss...
Dottern vi älskar så djupt kanske inte återvänder.
Och vi kan sluta alldeles ensamma.
En del ser ju ett stort värde i att klara sig själva.
Till exempel...
Jag beklagar dammet, Mrs. Huber.
Det kommer inte så många turister så här långt upp i bergen.
När första snön faller, är det här stället helt avskuret från omvärlden.
Försvinner från jordens yta, det kan man kalla en bra semester.
Hoppsan.
Ibland har jag tummen mitt i handen:-
Översättning: Swedishspike, carllow & zozlow www.UnderteXter.se